Порушення.
Пол Ньюман
Ти що там робиш, хлопче?
Я просто зрізаю ці...
Тобі краще піти з нами.
ХОЛОДНОКРОВНИЙ ЛЮК
Я можу зняти, босе?
Так, знімай, Драґлайне.
- А витертись, босе? - Так, витирайся.
А води випити, босе?
Можна. Ей, Реббітте, принеси води.
- Гаразд, перерва. - Так, сер.
Ти що там вгледів?
Перевіряю чи все в нормі, босе.
Драґу, авто зі свіжим м'ясом.
Трохи є. Мабуть з півдюжини свіжого м'яса.
Не більше п'яти.
Бабалугатсе, пропоную парі.
Режисер: Стюарт Розенберг
Виходьте.
Станьте в лінію.
Заткни цього пса!
Він просто почув свіже м'ясо, босе.
Що вони прислали нам сьогодні?
Ходімо.
Ґібсон, 507-ма. Ненавмисне вбивство. Засуджений на 2 роки.
Це - був нещасний випадок. До цього в мене не було...
Звертайся до капітана "капітане".
Едґар Поттер, 302-га та опір при арешті. Один рік.
Я просто намагався сховатися від дощу.
- Звертайся до капітана "капітане". - Так, сер.
- А до решти нас - "бос". Ти почув? - Так, босе.
Цим хлопцем ми будемо пишатися, містере Ханнікатт.
- Реймонд Пратт. - Так, капітане.
Збройний напад. 5 років. Моряк.
Гадаю, це згодиться тут, капітане.
Можливо.
- Лукас Джексон. - Тут, капітане.
Зловмисне нищення муніципальної власності в стані алкогольного сп'яніння. Що то було?
Зрізав голови паркувальних стовпчиків, капітане.
У нас ще таких не було. А ти думав куди це тебе приведе?
Ні, я не думав, капітане.
Тут написано, що ти був чудовим солдатом на війні.
Срібна Зірка, Бронзова Зірка, пара Пурпурових Сердець...
Сержант. Але потім понизили знову до рядового.
Я просто так проводив час, капітане.
Тепер проведеш свій час тут. 2 роки.
Хоча, це, в біса, не багато. У нас є двоє, в яких строк - 20 років.
І одного, в якого довічний.
Всякі є. І вам тут місце знайдеться.
Звичайно, якщо ви будете хитрішими за всіх...
...і схочете забратися звідси додому, то отримаєте бонус...
у вигляді збільшення строку та кайданів на ноги.
Заради вашого власного блага уважно вивчіть правила.
Усе залежить від вас.
А я можу бути або класним хлопцем, або справжнім сучим сином.
Усе залежить від вас.
Гаразд, ходімо!
По одному! Вперед!
Усі речі мають номер. Запам'ятайте свій номер і завжди одягайте лише ті речі, на яких є ваш номер.
Той, хто забуде свій номер, проведе ніч в карцері.
Ось ваші ложки.
Той, хто загубить свою ложку, проведе ніч в карцері.
В даному приміщенні заборонено вчиняти бійки.
Якщо маєте зуб на іншого, то бійки проводяться в суботу після полудня.
Той, хто розпочне бійку в приміщенні, проведе ніч в карцері.
Перший дзвінок - о 7:55, усі лягають у своє ліжко.
Останній дзвінок о 8:00.
Той, хто не лежатиме у своєму ліжку о 8:00, проведе ніч в карцері.
Заборонено палити в ліжку в положенні лежачи. Тільки сидячи, опустивши ноги додолу.
Той, хто палитиме в ліжку в положенні лежачи, проведе ніч в карцері.
Вам дадуть 2 комплекти білизни. Кожної суботи ви змінюєте білизну на ліжку.
Брудну білизну віддаєте у пральню.
Той, хто забуде змінити білизну, проведе ніч в карцері.
Заборонено сідати на ліжко в брудних штанах.
Той, хто сяде на ліжко в брудних штанах, проведе ніч в карцері.
Той, хто не поверне своєї порожньої пляшки, проведе ніч в карцері.
Той, хто голосно розмовлятиме, проведе ніч в карцері.
Маєте питання, підходьте до мене.
Я - Карр, тутешній наглядач. Відповідальний за порядок тут.
Той, хто порушить правила, проведе ніч в карцері.
Сподіваюсь, ти - не крутій.
Їх четверо. Я ж казав! З тебе холодний напій.
Добре, добре.
Рухайся!
Хлопці, є хтось з Коннектикута?
Забудьте.
Митися!
Швидко!
Ви ще досі тут? Хочете отримати на горіхи! Швидко!
- 27. - 27.
Наступного разу тримайся подалі від мого місця.
А якщо спробуєш знову, я розмажу тебе по підлозі.
Ей, друзяко, я не знав, що це - твоє особливе місце.
- Не годиться займати чужі місця, друзяко. - Та годі. Йому ж ніхто не сказав...
Уважно слідкуй за своїми манерами, хлопче. А то поводишся як сільський бродяга.
"Бродяга". Гарно звучить.
Так, друзяко, тепер це буде твоє прізвисько.
Не таке вже й погане, як деякі.
Коли я був на флоті...
Ей, новачки, вам доведеться швидко і без галасу звикнути до нашої банди.
У нас тут діють певні правила, і вам краще вивчити їх, відкривши вуха, а не рот.
Хтось хоче щось сказати?
Ні, нічого, босе.
- Кого ми там маємо? - Маємо Лукаса Джексона.
Ти не матимеш тут прізвиська, допоки Драґлайн тобі його не дасть.
Мабуть назвемо його "Безвухий". Ти ж недочуваєш, так?
Я ще не почув нічого цікавого.
Тільки багато хлопців, які встановлюють багато правил.
Драґу, а новачок мабуть грає в покер.
А й справді. Давай, зіграймо.
Я знаю, у тебе 5 доларів в кишені. Ти міг би купити колоду кард. То граєш чи ні?
Ні.
Гаразд, ну ж бо.
- Твій хід, Драґу. Давай. - Дайм.
Перший дзвінок.
Гаразд, лягаймо.
- Звідки у тебе цей шрам? - Який шрам?
Останній дзвінок.
Господи, на все твоя воля...
- 50, босе! - Правильно, Карре. 50.
- Карре, підійди? - Зараз.
- 28-ий. - 29-ий.
- 30-ий. - 31-ий.
- 32-ий. - 33-ий.
- 34-ий. - 35-ий.
- 21-ий. - 22-ий.
- 23-ий. - 24-ий.
- 25-ий. - 26-ий.
- 27-ий. - 28-ий.
- 29-ий. - 30-ий.
- 31-ий. - 32-ий.
- 33-ий. - 34-ий.
- 35-ий. - 36-ий.
Геть з мого місця!
Я - торговець. Завжди їздив цими дорогами.
- Драґу, сьогодні знову буде спека. - Ага.
Напевно, Ведмідь не спускатиме з нас очей.
О, мені повезло, у мене мітла. Працюватиму на дорозі, там досить непогано. Не те, що в цій клятій канаві.
- В канаві? - Так.
Що таке? За всі роки водіння, ти досі не бачив на узбіччі хлопців у кайданах?
Та просто я не звик важко працювати. Завжди намагався уникати таких робіт.
Ну, я також не в захваті.
Отож, хлопче, це буде важкий день звикання.
Ей, Коко, чому б тобі не дати спокій цьому новачкові...
...і не позичити йому свою мітлу?
О, Сос'єті, а мені що, йти в канаву?
Я був би вдячний, бо я зараз в поганій формі.
Ей, Коко, ти справді хочеш продати свою роботу?
- Можливо, Драґу. - Може цей Лукас, герой війни, заплатить тобі твою ціну.
Я дам тобі 50 центів.
50 центів за таке медове місце? Воно вартує не менше бакса.
- Даю долар. - Продано!
Як ти дізнався про "героя війни"?
Соловейко зранку наспівав.
Зірвав якісь голови... Чиї?
Паркувальних стовпчиків!
Хіба це поведінка дорослого чоловіка?
Ви ж знаєте як воно є. Маленьке місто. Немає чим зайнятися ввечері. Я просто врегулював старі рахунки.
- Босе, я домовився з цим чоловіком, щоб взяти мітлу. - До роботи!
- Ви не зрозуміли, ми домовились. - Рухайся!
- Але ж ми домовились...
До роботи!
Розслабся трохи. Бо з таким завзяттям здохнеш через 2 години.
- Можна зняти сорочку, босе? - Так, Драглайне, знімай.
- А мені можна зняти, босе? - Так, знімай.
Можна випити води, босе?
Тут один відрубався, босе!
Гаразд, хлопці!
З'їжмо трохи бобів!
Cтавлю холодний напій на те, що він зламається!
Прийнято.
Ей, Бабалугатс, приймаєш парі?
- Босе, можна напитися? - Можна.
Хто це?
Це - Ґодфрі.
Наглядач.
Він коли-небудь говорить?
Гадаю, він щойно щось сказав.
Ти винен тому хлопцеві холодний напій.
Гаразд!
Ґібсон, крок вперед.
Бос Пол каже, що ти був не задоволений своєю роботою.
- Я... - Каже, що ти скаржився...
Та ні, я...
- Ми дамо тобі шанс подумати над цим. - Але ж я...
Гаразд! Пішов!
Знімай одяг!
Перший дзвінок.
Погляньте-но, як сили геть покинули Містера Лукаса, героя війни.
Вони повернуться до мене вранці. Просто треба трішки подрімати.
Хлопці, я ніколи не думав, що вони кинуть його у карцер в перший же день.
Це був всього лише жарт!
Але він купився на нього...
Що ж, не можливо знати про все з першого дня.
Це, мабуть, стане для нього дуже цінним уроком.
Ага... І ви, звичайно, надали йому аж цілу ніч на те, щоб він подумав над цим.
Ми ж не винні у тому, що він - бовдур. Правда, Драґу?
Звичайно. Він же потрапив у карцер не через мітлу.
А через те, що сперечався з босом.
Вони встановлюють правила і ми не в змозі нічого зробити з цим.
Такий плаксій, як він, все одно рано чи пізно потрапив би туди.
Він повинен знати правила, як і будь-хто інший.
Так, цим бідним стареньким босам потрібна допомога.
Ти хочеш щось мені сказати?
Якщо маєш...
Останній дзвінок!
Найближчими днями ти мені все скажеш.
- 49 і один в карцері, босе. - Правильно, Карре, 49 і один в карцері.
Можна окуляри, босе.
Ти це бачив, ти це бачив?
Та бачив!
Я ж не сліпий!
Чуваче, о, чуваче, поглянь на це! Поглянь на це!
- Можна витертись, босе? - Витирайся.
- Можна зняти окуляри, босе? - Гаразд, знімай.
Кляті окуляри псують краєвид!
О, чуваче, я вмираю! Я вмираю!
Гарна дівка!
А яка фігурка!
Ууу...
О, Люсіль, крихітко!
О, чуваче, я вмираю! Я вмираю!
Вона без білизни, і все тримається тільки на маленькій булавці!
Ну ж бо, булавочко, вискочи!
Ну ж бо, маленька, вискочи!
О, Господи...
не зважаючи на всі мої гріхи, не дай мені осліпнути хоча б ще кілька хвилин.
Моя Люсіль!
Твоя Люсіль, хлопче. Звідки ти це взяв?
Ось ця Люсіль, тупак.
Така невинна та спокуслива крихітка... може зватися тільки Люсіль.
Три її, маленька. Мий цю машину.
Три, три...
Вона навіть не уявляє, що вона робить!
О, вона прекрасно уявляє, що вона робить.
Вона зводить нас з розуму, і насолоджується цим кожної секунди.
Заткни свою пельку і не кажи такого про мою Люсіль!
Старий Макдональд мав хліва, а в хліві він мав свиню...
Бабалугатсе, ти б замовк?
Та залиш його, він просто щасливий!
Та ні, він - клятий ідіот! Чому б йому нарешті не закрити свою пельку?
Люсіль! Люсіль! Люсіль!
- Можна встати, Карре? - Так, можна.
- Можна встати, Карре? - Так.
- Можна встати, Карре? - Ні, лягай назад.
О, моя маленька Люсіль. Вона справжня спокусниця, правда?
Ви бачили, як її задочок майже показався з-під її сукні?
Ну ж бо, Драґу, перестань.
А внизу, хлопці, усе було так відкрито...
Вона ж може так застудитися!
Плаття так тісненько облягало її тіло...
Я не брешу, я бачив як відкрилися її груди...
Спочатку зовсім не багато...
А потім все більше і більше, ширше та ширше!
Забудь про це!
Що означає "забудь"?
Перестань патякати про це. Від цього нікому краще не стане.
Гаразд, новачку. Поспи трошки!
І побережи свої сили, тому що незабаром вони згодяться тобі.
До завтра!
- Вставай! - Вставай!
Бий його! Бий!
Кінчай його!
Класний удар, Драґу!
У нього ще є шанс!
Оце здоровань!
Ну ж бо, Лукасе!
Люку, друже, просто не вставай!
Він же знову нокаутує тебе!
Це - не твоя вина. Він просто є такий здоровань!
Дозволь йому вдарити тебе у ніс, щоб потекла кров.
Може тоді наглядачі зупинять це ще до того, як він уб'є тебе.
Я не хочу лякати його.
Не вставай!
Лежи, Люку! Він же вб'є тебе.
Лежи!
Хтось має зупинити це.
Не вставай.
Ти програв.
Для цього тобі треба вбити мене.
Гаразд, роздавай.
За короля - три, за даму - два, ось пара сімок...
Так, тут 4-ка. Б'ється...
- Туз. - Ставлю!
- Пас. - Приймаю.
- Ставлю долар. - Долар?
- Гаразд, один раз. - Приймаю!
Приймаю!
Чорт, якщо все вийде, я розорю вас.
Король, трійка, у нього четвірка, дама, двійка, п'ятірка...
і пара сімок...
Туз... і ні фіга...
Що скажеш?
- Я пас. - Гаразд.
Піднімаю на долар.
- А що у тебе? - Пара сімок.
Та я бачу, дурню. Що у тебе в підсумку?
Йому нічого показувати. Піднімай, відірви йому голову.
- Але ж він подвоїв ставку! - Ну й що, рівняй ставку.
Рівняю.
Ти мав би це передбачити, картію.
Я не можу. Я не можу відповісти... Я виходжу, я програв.
Король, четвірка, трійка. У тебе - дев'ятка. Нічого цікавого.
Пара сімок і валет, шістка.
В тебе однаково кращі.
Мабуть, ти виграв.
Ставлю ще долар.
І ти став долар!
Я приймаю твій долар і рівняю ставку.
- Ставлю ще долар. - Прокляття!
Не дивись на мене, дурню.
Ну ж бо, що робитимеш? Грай, відповідай йому.
Я знаю, що у нього пара королів. Не треба мені тикати в ніс.
В будь-якому разі, рівняй ставку.
Ти ж хочеш глянути на них.
- Людина має королі. Здавайся. - Здаюсь.
Погляньмо на них! Один, два, три, чотири, п'ять.
Нічогісінько. Зовсім пусто. Ну ти й бовдур! Він поклав тебе, не маючи нічого.
Так, як і сьогодні бився зі мною! Не маючи жодних шансів, не маючи...
Нічого.
Так...
Інколи, ось це нічого - це справжня холодна рука.
Посунься.
Я хочу посидіти поряд із цим хлопцем.
Холоднокровний Люк.
Роздавай.
Ей, Крикун!
Геть звідси. Тебе мати чекає.
Вона ніколи не залишить мене в спокої!
Будь радий, що хоча б комусь ти потрібний.
Люку, до тебе відвідувач.
- Синку. - Годі, ма.
- Босе, можна вийти? - Виходь, Люку.
Як ти знайшла мене?
Це Гелен...
вона прислала мені твої речі та записку. А тоді Джон написав до поліції.
Ааа...
Можна обійти, босе?
Що ж, Арлетто, я змушений стояти тут.
Я завжди сподівалася, що побачу, як ти влаштуєшся у житті, подаруєш мені внуків, а я турбуватимусь про них.
Я хотів би догодити тобі, Арлетто, але я не знаю, коли зможу таке зробити.
Ти знаєш, деколи... я хочу, щоб люди були, як собаки, Люку.
В них буває деколи, що...
сука перестає визнавати своїх щенят.
У неї тоді немає ані сподівань, ані любові, ані будь-яких страждань.
Їй просто наплювати на все.
Вони дозволяють вам тут палити?
Можна тут палити, босе?
Ти зробила все, що могла, Арлетто.
А те, що я зробив зі собою - це моя власна проблема.
О, ні, це не так, Люку. Ти не сам по собі.
Куди б ти не йшов, я - з тобою.
І Джон також.
Ти ніколи не думала, що я - важкий тягар?
Чому ж, ми завжди думали, що ти достатньо сильний для того, щоб усе витримати.
Ми помилялися?
Я не знаю.
Розумієш, більшість подій у житті стаються не так, як того хочеться. Але людина змушена йти далі своїм шляхом.
Думаю, мені треба... просто любити тебе і відпустити.
Думаю, так.
Я не питатиму, що ти робитимеш, коли вийдеш звідси, тому що...
Я вже помру тоді і це не так важливо.
Ти ніколи не хотіла жити вічно.
Хоча, твоє життя не завжди було пекельним.
Так, у мене були і непогані часи.
Твій батько, Люку... він не вмів крутитися в житті...
Але, чорт забирай, з ним було дуже весело.
Я хотів би знати його так, як ти.
Він би зламав тебе.
- Люк? - Так, мамо?
- Що пішло не так? - Нічого. Усе так, як має бути.
Ні.
Арлетто, я намагався.
Я маю на увазі...
жити завжди незалежно та чесно, як ти, але...
Я не знаю, я просто не можу знайти якоїсь опори в житті.
Гаразд...
У тебе завжди була гарна робота.
І ця дівчина в Кентуккі...
Вона мені дуже подобалась.
Вона напевно втекла з тим багатеньким хлопчиком.
А чому б ні? Тебе починало трусити тільки від одної думки про одруження.
М'яко кажучи.
Як же ти, в біса, дістав нас усіх тоді.
- Я залишу будинок Джонові. - Звичайно. Він це заслужив.
Справа не в цьому.
Просто я ніколи не давала Джонові...
тої любові, яку я давала тобі. Тому я хочу таким чином віддати йому свій борг.
Можеш нічого не казати.
Бачиш-но, як воно є...
інколи ти відчуваєш велику любов тільки до однієї дитини, а до іншої - чомусь ні.
З Джоном так і сталося.
Мені треба йти, Арлетто.
Що ж, малюче, будь веселим. В тебе все вийде.
Дядьку Люк, чому на тобі немає кайданів?
Джоне, хлопчику, дозволь я скажу тобі дещо.
Розумієш, кайдани - це не медалі. Їх одягають на тебе, якщо ти робиш помилки.
І якщо ти робиш дуже велику помилку, доводиться мати справу з тим наглядачем.
А він дуже зла і груба людина. Розумієш?
Бувай, Арлетто. Бережи себе.
Звичайно, малюче.
Тримай! Тепер тобі немає за чим повертатися.
Гаразд.
Ваша група дуже гарно працює і тому
капітан вирішив доручити вам дещо особливе.
Ви повинні самі покрити дорогу асфальтом.
І я хочу глянути, як ви це зробите.
Беріть собі лопати!
І до роботи! Рухайтесь!
Сьогодні ми точно будемо гуляти по дорозі.
Хіба це погано?
Хлопче, ти гадаєш, що раніше була важка робота? От сьогодні ця дорога зламає тобі спину.
Рухайтесь! Шевеліть лопатами!
Ну ж бо, швидше!
В мене відвалиться рука, якщо перед цим не здохну від цієї температури. Гаразд, босе.
Ей, друзяко, повільніше!
Дорога довга.
Що ж, бос хоче від нас швидкості. Давайте покажемо йому її.
Отож, беріть побільше і кидайте подальше!
Давайте!
А навіщо поспішати?
Хочуть швидкості, давайте дамо її їм.
Працюйте лопатою так, як власною ложкою.
Давайте, хлопці! Покажемо їм!
Здивуємо боса! Переходжу, босе!
Покажімо їм на що ми здатні!
Тепер скажи мені, Реббіте, що тут відбувається?
Я не знаю, босе. Думаю, вони здуріли через спеку.
Вони не знають чи їм сміятися, чи плюнути, чи якось проковтнути.
Ага, вони ще ніколи не бачили такої бригади.
А де поділася дорога?
Це все. Ми закінчили її.
Хлопці, але сонце ще не сіло.
Ми впоралися на 2 години швидше.
І що нам тепер робити?
Нічого.
О, Люку, ти дикий, класний чувак!
Завжди виграєш з пустими руками!
"Керол притиснулась до нього своїми губами..."
"його права рука почала повільно опускатися по її ніжному тілі."
"Бажання і страх, спокуса і жах..."
"жага і тремтіння протистояли в її прекрасному молодому тілі."
Вони мають закрити ці штуки, інакше нас тут затопить...
хоча тут і душно страшенно.
До речі, про затоплення. Коли я був на флоті...
Я служив на підводному човні, і коли він опускався на глибину...
Розкажеш потім, гаразд? Як же душно.
Ти бачив як сьогодні наминав цей голодранець? Випереджав тебе тарілка за тарілкою.
Я почувався погано. Мабуть, у мене виразка або щось таке.
У нього навіть ложка більша. А у твоїй ніби дірка з'явилася.
Годі, Кларенсе.
Як це так "годі"? Хочеш назвати мене брехуном?
Ні, не брехуном. Просто у тебе є схильність усе перебільшувати.
Ну-ну...та це ж найбільший ненажера в таборі.
Я ж бачив, він з'їв 10 плиток шоколаду і випив 7 холодних напоїв за 15 хвилин.
Він їстиме навіть кляті биті пляшки та іржаві цвяхи.
І якщо ти дозволив би відрубати тобі голову, то він і її з'їсть.
Я можу з'їсти 50 яєць.
Ніхто не може з'їсти 50 яєць.
Ти щойно сам сказав, що він може з'їсти будь-що.
Ти коли-небудь їв 50 яєць?
Ніхто ніколи не з'їдав 50 яєць.
Ей, Бабалугатс! Приймаємо ставки.
Якщо мужик каже, що він з'їсть 50 яєць, отже, він з'їсть 50 яєць.
Так, але за скільки часу?
За годину.
Я приймаю парі.
- Ставлю 2 долари. - Та ну, давайте серйозні ставки!
Гаразд, 20 доларів.
Контора приймає будь-які ставки. Коко, неси папір.
Драґу, 50 яєць важать добрих 6 фунтів!
Людські кишки не витримають такого. Вони роздуються і лопнуть. Ти уб'єш його.
Гаразд, робімо ставки.
Картяр, Динаміт, Крикун, робіть ставки. Кокос відповідальний за гроші.
Хвилинку, як він буде їсти їх?
Кип'ятіть 15 хвилин. Я їстиму протягом години.
Одна умова. Не блювати. Він починає блювати, ти все програв.
Коли ти востаннє бачив, щоб мій хлопець блював? Замовкни і давай гроші Коко!
Ну ж бо! Робіть ставки!
Люку, чому ти сказав саме 50?
Чому не сказав 35 або 39?
Це - гарне кругле число.
Ми ж говоримо про серйозні гроші. Що з тобою таке?
Ага, хоч розважимось трохи.
- 10! - 10, правильно!
Що я робив?
Я крав. Я брехав. Так і було.
- Але я люблю своїх ближніх. - Та їхніх дружин.
У нього не вийде.
Зачекай секунду. Нам треба розім'яти твій живіт, зробити його гнучким.
Давай!
Треба підготувати його так, щоб яйця без проблем туди влізали.
Він має бути просторим, як м'яч, і в повній бойовій готовності.
Готовий?
І, вперед!
Ей, босе, людині потрібне проносне і дрібка солі.
Ніхто нічого про таке не казав.
Так не можна!
- Я хочу назад свої гроші. - Ніяких грошей назад.
Та чого ви? Ці 20 таблеток нічого не змінять.
Чого дарма хвилюєтесь? Він все одно не зможе.
Ми отримаємо свої гроші?
Тихо! Що з ним?
Ось і яйця.
Гаразд, пішоходи, розійдіться. Тут не автомобільна аварія.
- Тут усі 50? - Відійдіть, невдахи. Я поставив великі гроші.
Треба їх порахувати.
Якщо він їстиме на хвилину одне яйце, то в нього ще залишиться 10 хвилин на те, щоб їх нормально проковтнути.
Мені щойно прислали 5 доларів.
- Ти поставиш їх? - Так, звичайно.
- Ти чистимеш йому яйця? - Аякже, містере Алібі.
Нехай він сам чистить собі яйця. Це не за правилами.
Ти успішно підробляв чеки у великих містах і не зважав на правила.
А ми, сільські хлопці, поважаємо правила. А в них щодо цього нічого не сказано.
Хвилинку! Хвилинку! А де в правилах сказано, що саме ти маєш чистити яйця?
Я - його тренер! Я - відповідальний за покриття усіх ставок.
Тому саме я буду чистити для нього яйця! Я маю на це право.
Та годі вам, почекайте годину, і все.
Я робив ставку, тільки при умові, що він буде чистити їх сам.
Що відбувається?
Гаразд.
Готовий, чемпіоне?
Готовий?
Вперед!
1... 2... 3...
Він собі палець так відкусить.
24...
25...
Не поспішай.
26...
Забудь, він здається.
Що це за вправа така, хіба вона була в правилах?
Тобі краще забути про це.
Приймаю будь-які ставки.
32...
Ще 18 яєць...
Що сталося?
- Думаю, він зараз блюватиме! - О, ні.
- Це - все. Він здався. - Ну ж бо, Люк. Ще 18.
- Ей, йому ніби краще. - Та ні, він здався.
Ніби переспілий кавун, який от-от трісне.
Твій хлопець програв, Драґу. Ставлю свої останні копійки.
Погана справа, Драґу. Його кишки не витримають.
- З ним усе гаразд, з ним усе гаразд. - Він же зробить себе інвалідом.
З ним усе гаразд. Він молодець.
Даю тобі долар, що він не з'їсть усі 50 яєць.
Посереднику, ти - класний хлопець. Але тобі краще взяти свій долар і купити на нього щось корисне.
Але, якщо ти переконаний у своїй думці, то став великі гроші, а не цей дріб'язок.
Гаразд, Драґу, ставлю усе, що маю - $3.75.
Приймаю. Ей, а де всі решта? Я хочу почути людей, які роблять великі ставки.
Де усі наші великі гравці?
Мені здається, Драґу, що тут усе. Кожен цент нашого табору стоїть на кону.
33...
- Яка година? - Ще 24 хвилини.
Просто розслаб свій старий животик і насолоджуйся.
39...
Падай прямо в животик.
24 хвилини. Він ніколи не зможе.
41...
Зосередься. друже. Залишилось тільки 9 яєць до твоєї безсмертної слави.
- Він жує їх, Алібі? - Так, жує. Поглянь.
Ну ж бо. Це ж голуб'ячі яйця, вони такі маленькі.
- Скільки часу, Карр? - 6 хвилин.
Жуй, жуй, жуй!
Ти допомагаєш йому жувати!
Ні.
42.
Нехай не випльовує.
Крихітні, крихітні яєчка...
Швидше!
2 хвилини.
Ще одне! Давай, ну ж бо.
44!
Гаразд, розізлися на ці кляті яйця.
Жуй! Ковтай, давай!
Ще одне, молодець.
30 секунд.
Останнє. Закидай його в рот! Ковтай.
Останнє, хлопче! Жуй! Жуй!
Він має ковтнути до того, як час закінчиться.
10... 9... 8...
7... 6... 5...
4... 3... 2...
1... Стоп!
Є!!!
Чекайте! Останнє він не проковтнув.
Ти так вважаєш? Давайте подивимось.
Відкрий рот.
Ніхто не може з'їсти 50 яєць.
Босе, тут у траві змія!
Ловіть її!
Можна схопити її, босе?
Ей, босе, ви забули свою палицю.
Стріляєте ви й справді влучно.
Люк, краще не зв'язуйся з Безоким наглядачем.
Ти незабаром вийдеш звідси. Навіщо тобі ускладнювати собі життя?
Гаразд, усі в машину.
Ти бачиш-но, як розійшовся.
Облиш, Люку! Не гніви Бога.
Ти досі віриш, що там наверху сидить бородатий бос? Ти думаєш, він бачить нас?
Ховаймося! Ти що не боїшся? Не боїшся померти?
Померти? Він може забрати моє маленьке життя, коли йому заманеться.
Ти чуєш це? Ти чуєш це?
Ну ж бо! Ми запрошуємо тебе.
Покажи мені, що ти дійсно є там наверху. Ну ж бо.
Люби мене, ненавидь мене, убий мене, що-небудь. Тільки дай знати, що ти там є.
Я просто стою під дощем... і розмовляю сам з собою.
Сліпий Дік повертає 3 долари і позичає 5.
Наступний.
- Ти позичаєш чи повертаєш? - Позичаю.
Тоді звертайся до Містера Холодна Рука з кредитного відділу, у нього м'яке серце.
Мені треба 5, Люку.
- Я ж знав, що ти насправді з'їсиш усі яйця. - А я не знав.
Так, це мій милий Люк. Посміхається, як малятко, а кусається, як алігатор.
Наступний.
Я ще винен тобі 30-ку. Може, ти взяв би чек?
Люку.
Мені шкода.
Його мати померла.
Люку, вийди зі строю!
Коли в людей помирає матір, вони починають думати про похорон та вшанування її пам'яті...
в цей час у них пропадає здоровий глузд.
У їхній крові з'являється кролячий інстинкт і вони тікають звідси.
Ми вбережемо тебе від такого.
Я молитимусь за твою маму, Люк.
Вибач, Люку. Я просто виконую свою роботу. Ти маєш це розуміти.
Ні. Тому, що робота у тебе неправильна, бос.
21.
- 22. - 23.
- 24. - 25.
- 26. - 27.
- 28. - 29.
- 30. - 31.
- Переходжу вперед, босе? - Переходь.
4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13...
Похоронили твою маму. Нехай земля їй буде пухом.
Тобі краще забути про це, Люку. Маєш півтора дня відпочинку. Завтра свято.
- Щасливого 4 липня! - І тобі того ж!
Розходьтеся. Закінчуйте гулянку.
Перший дзвінок. Рухайся, Ст'юї.
Ей, Карр, ходи сюди.
Що у тебе, ще одна непристойна книжка?
Зроби мені послугу. Прочитай те, що ось тут підкреслив Коко.
"Вона повернула до нього свою голову, а він потягнувся до неї..."
"і поклав ліву руку їй на... А Керол жагуче притисла її..."
О, я не можу більше!
Ти дійшов до найцікавішої частини. Ну ж бо, продовжуй.
- Я не чую. - "Її тіло тремтіло..."
"...і здригалося від її..."
Гаразд!
Останній дзвінок!
- Рухайтесь! - Ей, Карре.
Що це за шум надворі?
Людина на огорожі, босе!
Бий його!
Зачекай хвилинку! Прокляття!
Блу, назад! До мене! Прокляття!
48, босе. Один у карцері і один втік.
48. Один у карцері і один втік.
О, слухай, як гавкає Блу.
Він каже нам, що йде за ним. Він схопить його.
Твій пес бігає по колу.
Ні, він йде за ним.
Капітан наказав дочекатися пошукового патруля.
Не можна було відпускати Блу самого.
Невже він не міг утекти вдень!
Я втомився. Вже не годен щось робити.
Твої собаки оскаженіли.
Він заплутав їм сліди. Він значно розумніший, ніж я думав. Вперед!
Йому вдалося!
Погляньте, капітане!
Погляньте, що він зробив з Блу.
Він - мертвий... Мертвий.
Він заганяв його до смерті.
Містере Ханнікетт.
Станьте в лінію, обличчям до капітана.
Через деякий час ти звикнеш до кайданів, Люку...
але ти ніколи не звикнеш до їхнього дзенькання.
Тому, що вони будуть нагадувати тобі про те, що я казав тобі...
Для твого ж власного блага.
Не варто турбуватися про моє благо, капітане.
Не смій так говорити зі мною.
Ніколи! Ніколи!
Те, що ми маємо зараз, це - повна відсутність взаєморозуміння.
Існують люди, з якими просто не можливо домовитись.
Тоді у нас стається те, що сталося минулого тижня, і він сам цього хоче.
І він отримає те, що хоче.
Хоча це мені не подобається, навіть більше, ніж вам.
Агов, гляньте сюди.
Я знав, що вони схоплять тебе.
Закували в кайдани, додали ще кілька років...
Можливість втекти зникла назавжди.
Хотів би я глянути, як ти тепер тікатимеш.
Знаєш, від тебе так гидко смердить, що я й сам знайшов би тебе по запаху.
Ага, для такого справжнього сучого сина, як ти, це зовсім не проблема.
Розкажи нам, що сталося. Як далеко ти втік?
- Тихо. Дайте йому поїсти. - Десь на 1,5 милі.
Біля супермаркету, на стоянці, знайшов машину з ключами в замку.
Поїхав, зупинився на червоне, а поруч зі мною зупинилась поліцейська машина.
І що ти тоді зробив?
Чекав на зелене світло.
Цей коп оглянувся і очманів від того, що я у такому казенному лахмітті сиджу за кермом такої крутої тачки.
І що він зробив?
Він нахилився і сказав: "Ей!".
А потім висококласно виконав свою поліцейську роботу.
Мабуть, вже зараз він - лейтенант.
Слухай, на деякий час треба зачаїтися.
Тоді вони заспокояться і все буде, як раніше. Гаразд, друже?
Я чув, Люку, що ти не віриш в Бога.
Я завжди дивувався, чому такі красиві, розумні молоді хлопці, як ти, стають на такий важкий шлях.
Тепер, мені здається, я зрозумів.
Я вже 22 роки працюю наглядачем...
І за увесь цей час, я не вбив ні одного білого хлопця, але я зміг би, тому що...
- Перепрошую, босе, не хочу вас переривати. Але мені б відлити. - Гаразд. Йди.
Піди за ті дерева.
Кожна людина має право на усамітнення.
Тільки тряси гілками, щоб ми знали де ти.
- Не забудь, тряси гілками. - Я зрозумів, босе.
Я трясу, босе!
Я ж трясу ними, босе!
Я трясу їх, босе.
Прокляття! Він втік! Собак сюди!
А навіщо тобі кайдани?
Як ти знімаєш штани?
Я саме думав позбутися їх...
але у вас не достатньо сили.
Не достатньо сили для чого?
- Ти не зможеш підняти сокиру. - Зможу.
- Не зможеш. - Зможу.
Тоді принеси її, чуваче.
- Як тебе звуть? - Бен.
Бен.
А ти не хотів би здерти зі штанів ці смужки?
Розумний малюк!
- Хочеш подивитися на дещо справді смішне? - Так.
Тоді піди, принеси мені порошку чілі, перцю, каррі та інших приправ.
Чим побільше, гаразд?
Давай краще я сам, синку!
Ось.
Дякую, синку!
Що це з ним?
З ним все буде гаразд.
Ей, хлопче! Слухай, зараз буде дуже весело. Ти чуєш гавкіт?
Ти добре запам'ятай, що будуть робити собаки, коли прибіжать сюди. А потім якось розкажеш мені, гаразд?
Моя дружина вже місяць мені не пише.
Може, знову захворіла.
Драґу... тобі журнал.
- Карре, а мені що-небудь? - Журнал?
Ей, Коко, хто міг прислати мені журнал?
Не знаю. З Атланти.
А дядько!
Про нього не було чути 8 років, а тепер він прислав мені журнал!
Мабуть, він геть здурів!
Придумав таке!
Поглянь сюди!
Це ж Люк?
Люк з двома дівками! Подивись!
Що там написано?
"Дорогі хлопці: у мене все класно. Люк."
Дай-но подивитись.
Ей, давай по колу!
У них зріст десь 6 футів.
Дай сюди.
Глянь-но тільки!
Мій малюк!
Ми тут здихаємо в канаві, а він собі живе та розважається!
Коко, припини.
А ти спробуй змусити мене?
- Ей, Драґу? Дай глянути на фото. - Навіщо?
Годі, Драґу, дай подивитися.
Ні, ти ще маленький. Тобі не можна дивитися на такі непристойні фото.
Люк, ці крихітки, багато випивки.
- Ну ж бо, дай подивитися! - Ні, бо в тебе дах поїде, почнеш фантазувати.
Та ну, Драґ, будь другом.
Ну, скажи, навіщо воно тобі? Навіщо тобі дивитися на фото?
Тільки зможеш кинути погляд і все. А втратиш розум і забудеш про роботу.
Холодний напій.
Холодний... Один холодний напій...
За маленький, голодний погляд на фото?
Де у справжньому раю 2 ангелятка граються навколо мого друга?
- Так. - І я на половину.
Гаразд, домовились. Але спочатку холодний напій.
Холодна бутилочка в мою гарячу маленьку руку.
Можеш показати і решті дурнів.
Дай глянути!
Ти платив?
Вікермане, відкривай!
Якщо втікаєте один раз - отримуєте один комплект кайданів.
Якщо втікаєте двічі - отримуєте 2 комплекти кайданів.
Третій комплект кайданів вам не знадобиться...
Тому, що ми навчимо вас поводитись правильно.
Якщо я кажу "навчимо", отже, ми навчимо вас!
Добре подивіться на Люка!
Холоднокровного Люка.
- Легше, легше! - Йому потрібне повітря!
Бідний хлопчина. Вони добре тебе віддубасили.
Не певен, що тепер за тобою бігатимуть дівчата.
- Я принесу аспірин. - Йому потрібен лікар.
Вони не допустять, щоб лікар побачив, як вони його побили.
Треба прикласти лід. Тут в нього розбита голова.
Як ти, друже? Як почуваєшся?
Може він не чує тебе.
Дайте йому чогось холодного попити.
Мій малюк. З ним буде все гаразд.
Ей, Люк, поглянь, ми зберегли журнал, який ти вислав нам. Поглянь.
Ти маєш хороший смак, Люку.
Ну ж бо, розкажи нам. Якими вони були?
Почекай нехай зупиниться кров?
- А ти не лізь! - Хлопці, припиніть.
- Фото - фальшиве. Воно коштувало мені тижневої зарплати. - Як це, фальшиве?
Про що ти говориш? Ми ж бачимо тут 2-х жінок.
Як тобі вдалося відразу з обома?
Фото - фальшиве. Я його зробив спеціально для вас, хлопці.
- Як це так? Ми ж усе бачили? - Ти чудово розважався, хлопче.
Нічого не було. Не розважався. Змінив кілька міст і робіт.
Одного разу голосно засміявся і бос мене здав.
Але ж ось воно!
Годі вам! Перестаньте! Отямтеся!
Досить з мене! Забирайтеся!
Не маю чим дихати. Мені потрібне повітря!
Він не в собі, що не бачите?
Він увесь побитий. Навіть не тямить, що каже.
Гаразд, годі, розходьтеся! Лягайте спати.
Сачкуєш, ледарю?
Ти маєш зосередитись лише на бур'янах.
Ви тільки шукаєте привід аби вдарити мене, босе.
Перший дзвінок! Рухайтесь!
- Він не витримає. - Та що ти кажеш!
Скоріше цей карцер розвалиться, ніж Люк зламається!
- У твого Люка більше впертості, ніж мізків! - А ось у тебе жодних ознак впертості.
Так. І кайданів на мені немає.
Тільки те й умієш, що чеки підробляти.
А ти вмієш бути тільки на побігеньках у боса, хіба ні?
- Досить! - Останній дзвінок!
Ти теж хочеш провести ніч у карцері?
А ось і наш чемпіон-ненажера.
Який 4 дні нічого не їв. Для тебе передбачена супер-добавка.
Тепер знатимеш правила.
Маєш начисто вилизати свою миску або повернешся у карцер. Правда, босе?
Досить!
У людини, яка побувала на волі, має бути страшний апетит.
Чому ж нам не кинути їй більшу порцію?
1- й, 2-й...
3- й, 4-й, 5-й, 6-й, 7-й...
Ти протримався тиждень, хлопче.
Тепер у тебе буде півтора дні відпочинку.
Люк!
Ця канава - канава боса Кіна.
Я сказав йому, що ця земля в ній - це твоя земля.
Що твоя земля робить у його канаві?
Я не знаю, босе.
Тобі краще її вичистити, хлопче.
Ти що там робиш, Люку?
Просто викидаю свою землю з канави боса Кіна, босе.
Я дуже розізлюся, якщо ти закидаєш моє подвір'я своєю землею.
Ти почув мене?
Давай засипай назад!
Я ж казав тобі вичистити свою землю з канави боса Кіна, хіба ні?
Так, босе.
Тоді чому ти цього не зробив?
Я не знаю, босе.
Ти не знаєш?
Що уся ця земля тут робить?
Я не знаю, босе.
- Не можу, босе. - Давай працюй.
Не можу, босе. Не бийте мене більше.
Заради Бога, не бийте мене більше.
Що це ти сказав? Чиє ім'я ти згадав, Люк?
О, Господи!
О, Господи, я молю Бога, щоб ви не били мене більше.
Я зроблю усе, що ви скажете, але я більше не можу.
- Здається, до тебе дійшло, Люк. - Так...
До мене дійшло.
До мене дійшло, босе.
- А якщо ти знову нас обдуриш? - Ні, босе, не обдурю.
- А якщо знову будеш таким зухвалим? - Ні, не буду, не буду. До мене дійшло.
Якщо спробуєш знову втекти, ми вб'ємо тебе!
Ні, більше ні, босе.
Піди помийся і лягай спати. Гадаю, тобі це необхідно.
Ну ж бо, синку. Вилізай звідти.
Впущу його, босе.
До мене дійшло.
Де ж ви?
Де ж ви тепер?
Гаразд! Перекур.
Так, сер.
- Люку, принеси усім води. - Так, босе.
Я нап'юсь, босе.
Люку, принеси гвинтівку!
Ви влучили, босе. Влучили.
Піди принеси її, Люку!
Ось вона, босе. Мертвіша мертвого, але не відпускає.
Підготуй її на кухню, Люку.
Так, босе Пол.
Він забрав ключі з машини!
І звідси теж забрав!
"Я трясу їх, босе. Трясу їх".
Ну ти й хлопчина, Люк!
"Не бийте мене, босе. Не бийте мене."
"Я зроблю все, що ви скажете Тільки не бийте мене."
А ти справжній оригінал, ось хто ти! Ці бовдури навіть не подумали, що ти їх дуриш.
Дурю їх? Їх так просто не обдуриш.
Вони зламали мене...
Але вони так і не вправили мені мізків. Палкою цього не досягти.
І ввесь цей час ти планував чергову втечу!
Я ніколи нічого не планував у житті.
Ця дорога веде до старої ферми. Там безпечно.
Я працював там кілька разів. Будемо, як удома. Ходімо.
Ми нікуди не підемо!
Що ти верзеш, Люку?
Ми дістанемось до будинку і гарно поїмо.
А потім я познайомлю тебе з кількома сільськими дівчатами, які вміють усе...
А потім витягнемо Коко.
І тоді наша трійця знову буде разом.
Увесь світ дізнається про нас.
Так, тільки вже без мене.
Ти про що, Люк?
Я вже багато зробив, щоб про мене почули.
Ви зробіть це для мене, а мені надіслете листівку.
- Але ж, Люку... - Тримайся, Драґу.
- Куди ти підеш? - До себе.
І що мені самому робити?
Якби я не втратив глузд, то через 2 роки вже був би на волі.
Але коли я побачив, як ти відриваєшся від дороги на цій вантажівці...
Так, ти маєш рацію, Люку.
Нам треба розділитися.
Так буде безпечніше для нас обох.
Люку, і все-таки, ти - славний хлопець.
Бережи себе!
Ти чуєш?
Хтось тут є?
Ей, старий? Ти сьогодні вдома?
Можеш знайти для мене хвилинку? Нам уже давно треба трохи поговорити.
Я знаю, я дуже зла людина...
Я вбивав людей на війні, напивався...
Знищив муніципальну власність і таке інше.
Я знаю, мені не можна просити багато...
але й ти сам маєш визнати, що вже досить довго ти не давав мені хороших карт.
Мені починає здаватися, що ти навмисне так робиш, щоб я ніколи не зміг виграти.
Всюди... безліч правил, законів, босів.
А ти створив мене таким, яким я є.
І де мені тепер подітися?
Мушу сказати, старий, що...
Починав я досить сильно і швидко...
але це починає діставати мене.
Коли це все закінчиться?
Що ти призначив мені?
Що я маю зробити тепер?
Гаразд.
Прошу тебе на колінах!
Що ж, я так і думав.
Мабуть зі мною важко мати справу, так?
Важкий випадок.
Ага...
Мабуть доведеться самому шукати свій шлях.
Люк!
Така твоя відповідь, старий?
Мабуть, ти також - важкий випадок.
Люку...з тобою все гаразд?
Вони спіймали нас.
Їх багато. Вони усі там. Боси, собаки, шерифи...
Я стільки зброї ніколи в житті не бачив. У тебе немає шансів.
Вони схопили мене відразу, як ми розійшлися.
Вони хотіли вбити тебе, але я домовився з ними.
Вони пообіцяли, якщо ти здасишся добровільно...
вони навіть не каратимуть тебе.
- І навіть повернуть нам наші ліжка. - Звичайно, чому б ні?
Нас не було лише кілька годин. Вони - розумні люди.
Так-так.
Люк... Послухай мене!
Тобі просто треба здатися - тихо і мирно.
Просто будь холоднокровним.
Як і завжди?
Так, просто зроби вигляд...
Люку, що ти робиш?
"Те, що ми маємо тут - це повна відсутність взаєморозуміння".
Люк... Люк!
Піди приведи їх.
Тримайся, Люку! Тримайся.
Ми ще здивуємо увесь світ, Люк.
Ми надіслемо тобі листівку.
Їдьте за мною, я зв'яжусь по радіо з клінікою швидкої допомоги.
- Я відвезу його в тюремний госпіталь. - Але ж туди годину їхати. Він помре.
Не лізьте. Він належить нам.
Вони повезли його цією дорогою.
- Як він виглядав, Драґу? - Очі були відкриті чи закриті.
- Він усміхався. - Усміхався?
Саме так.
Ви ж знаєте, як Люк усміхався.
Усмішка була на його обличчі до самого кінця.
І саме тоді вони зрозуміли, що їм ніколи його не зламати!
Як же усміхався Люк!
Так, Люк. Який же це був хлопець!
Холоднокровний Люк!
Він народився, щоб потрясти світ!
Переклад субтитрів з англійської і реліз - Yuranako (hurtom.com)